Just selline on mulje on jäänud, kui vaadata riigiasutuste ja ministeeriumide dokumendiregistreid.
Ma ei kujuta ette, kui paljud ettevõtjad seda kasutavad või kas nad sealt midagi üles leiavad, kuid ennast mitte just kõige kogenematuks dokumendiotsijaks pidades tekib tihtipeale tunne, et sind lollitatakse. Mõnede asutuste registrid tekitavad mulje, et keegi teab täpselt, mis infot avalikkusele ette sööta ja mida on targem enda teada hoida.
Punkti avaliku teabe seadusest, millega dokument asutusesiseseks tunnistada, leiab alati – näiteks ärisaladuse või isikuandmete kaitse.
Nii ei saa avalikkus teada, mida see asutus firmalt, millistel tingimustel ja mis raha eest ostab. Ka lähetuskäskkirjad on varjatud ja me ei saa teada, keda, kuhu ja mis põhjusel lähetatakse ning mis riik sellest kasu saab.
Hiljem ei avalikustata midagi. Lähetusaruandeid, kust seda võiks hiljem välja lugeda, pole aga mina registrites kohanud. Tallinna dokumendiregistris on salajased ka hüvitiste ja lisatasude käskkirjad, mõnes kohas ka mobiili- ja autokompensatsioonid. Asutuse väljastatud garantiikirjades näeme vaid, et garanteeritakse näiteks 12 inimese õhtusöök restoranis, kuid kes seal osalevad ning mis summadest jutt käib – seda avalikkusele ei öelda.
Oleks kohatu tembeldada kõik riigiasutused või ministeeriumid info varjajateks. Läbipaistva dokumendiregistri eest väärib kiitust keskkonnaministeerium.
Seotud lood
Kõnekeskuse ja klienditoe teenus läbi välise partneri kogub viimastel aastatel populaarsust – see on hea võimalus kokku hoida tööjõukuludelt. Kui teised sarnase teenuse pakkujad vastavad vaid klientide kõnedele, teeb Foruse eriliseks operatiivsus reageerida kiirelt kohapeale patrullekipaaži ja tehnikutega.
Enimloetud
5
Puudu on nii valuutast, tööjõust, tarbekaupadest kui veduritest
Viimased uudised
“Kas nad äkki murravad mingeid salajasi lubadusi?"
Turul on laokil kolmandik triljonist
Üle riigi toimuvad meeleavaldused
Inimesed, keda kuulates jääksid kõik otsused tegemata
Hetkel kuum
Tagasi Äripäeva esilehele